P I P I U B I J E G U
U glavnoj ulozi:
Pipi!
G. Nilsone, kamo je Pipi otišla?
Cijeli dan nismo vidjeli tvoju gospodaricu.
Reci, Tomi! Misliš da joj se nešto dogodilo? -Ne znam, Anika.
Nema peciva, ni kruha, a ona obožava svježe pecivo.
Ispecimo joj svježeg peciva! - Izvrsna zamisao.
Idem po brašno. - Na gornjoj polici je. -U redu.
Nečeg sam se sjetila. Ne znam kako namjestiti pećnicu.
Ne brini, ja ću.
Stari! To je naša Vila Pipinovac! Gori!
Sve je puno dima.
Zatvori vodu! Prestani!
Tomi, Anika! Ne brinite, spasit ću vas.
Gdje je najjača vatra? - U pećnici.
Što je ovo? - Željeli smo ti ispeći svježe pecivo.
Mislim da smo ga predugo pekli.
Da, malo ste ga predugo pekli. Ne brinite, ispeći ćemo novo.
Ne...
Gdje su se djeca zadržala? Još ih nema kod kuće.
Što? - Kažem da još nema djece. Ne znam što ih je zadržalo.
Siguran sam da su kod Pipi. - Zar ne mogu doći na vrijeme?
Da, da...
Svi zajedno smo, svi zajedno...
zajedno bit čemo sretni i zabavljat čemo se...
Svi zajedno smo, svi zajedno...
i zajedno zabavljat čemo se...
Bože! Trebali smo biti na večeri u osam. Kasnimo!
Možda kasnite na večeru, ali ćete ranije biti na doručku.
Doviđenja, Pipi, vidimo se sutra. - Bok!
Već ste večerali? - Naravno. Otkad je večera u 22h?
Zar je moguće da je već toliko sati? - Da. A ako ne možete
kojiput pogledati na sat, zaboravite Pipi.
Nismo namjerno zakasnili. Zaboravili smo.
To nije izgovor. Već mi je dosta toga. Uvijek kasnite.
Da, a ti nas uvijek koriš.
Ne korim!
Koriš! - Jesam li ih korila? - Ne. - Samo se brinem. - Da.
Uvijek čitaš te knjige. Što sada čitaš?
Ne zaboravite oprati zube!
Ako se ikada odlučimo pobjeći, ovo će nam dobro doći.
Rekla sam da ne zaboravite oprati zube! - Nećemo!
Kako je ovoj djeci iz knjige zabavno kad su pobjegla
od kuće! - Ne zaboravite oprati vrat i uši!
Trebali bismo učiniti što i ta djeca iz knjige;
pobjeći od kuće i izbjeći sve te prijekore.
Stari! Dođi ovamo.
Dođi. Idemo na mali izlet.
Ovo pecivo je super! - Da, dobro je.
Nešto ti puže niz vrat. - Jesi? - Jesam. - Buba? - Aha.
Pazi!
Ujutro se svima zaželi dobro jutro, Tomi. - 'Jutro!
Nema više čitanja za stolom.
Evo Pipi! Dobro jutro. - Dobro jutro, Pipi.
Moram juriti, zakasnit ću u ured. Doviđenja!
Doviđenja. - Doviđenja. - Vidimo se.
Hoćeš li nam se pridružiti za doručkom, Pipi? - Ne, hvala.
Već sam doručkovala. - Bok, tata!
Pipi, što ćemo danas raditi? - Tomi i Anika će danas
čupati korov iz jagoda. - Što? Danas? - Aha.
Ali, danas je divno vrijeme. Možemo li to drugi puta?
To uvijek kažeš. Danas to morate učiniti.
To je nešto najgore što mogu zamisliti.
Ne učini li se to danas, korov će ih ugušiti.
Neka ih uguši. Ne želim ostati ovdje i okopavati jagode
na tako predivan dan! Ne želim!
Što ti je, Anika? Nikada se nisi ponašala kao razmaženka.
Podigni taj vrč, nemoj ga ostaviti na zemlji.
Natoči još mlijeka. I nemoj praviti kiselu facu zbog ovoga.
Hoću. Jer nas uvijek koriš! - Nije istina. - Istina je!
Pobjeći ću od kuće kao... kao ona djeca iz knjige
koju Tomi čita. - Samo izvoli. Pobjegni.
Ne vjeruješ mi, ali doista ću to učiniti. Vidjet ćeš.
Anika! Ja ću pobjeći s tobom.
Doviđenja, mama. Mi bježimo od kuće!
Čini se da misle ozbiljno. - Da, bit će lijepo bez njih.
Lijepo, kažeš? - Aha.
Ne znaš kakav je osjećaj kad se svađaš s djecom.
Misliš da bi oni doista pobjegli?
Nije loše za djecu da pobjegnu katkad. Možete se malo odmoriti.
Nemoj se tako šaliti sa mnom, Pipi. Mislim da su ozbiljni.
Mislite da bi im se trebala pridružiti u njihovu pothvatu?
To bi bilo dobro. Bi li? - Zašto ne. - Tebe slušaju.
Gđo Settergren, možete li pripaziti na g. Nilsona
dok se ne vratimo? - U redu.
Dovest ću ga kad budemo spremni za polazak. Vidimo se.
Vidimo se.
Kamo bismo mogli pobjeći, što ti misliš, Tomi?
Što ako Pipi neće pobjeći s nama?
Što vi radite ovdje? Mislila sam da ste već na pola puta
do pašnjaka.
Hoćeš li pobjeći s nama? - Da pobjegnem, odavde?!
Zašto? Zbog čega? Ja ne moram okopavati jagode.
Svejedno, bi li pobjegla s nama? Inače nije zabavno.
Daj, Pipi...
U redu, ali moramo napraviti sendviće. Trebate ih mnogo
kad bježite od kuće.
Slušaj, g. Nilson. Dok mene nema, ponašaj se kako bi se
ponašao u pristojnoj kući, a ne kao u Pipinovcu, jasno?
Bok! - Bok. - Evo g. Nilsona.
Odnijet ću ga u kuću. Ne misliš da će i on pokušati pobjeći?
Nipošto. On vam je pravi kućni ljubimac.
G. Nilson, slušaj gospođu. Vidimo se.
Pipi, hoćeš li paziti na njih? - Hoću.
A vi pazite na g. Nilsona, hoćete li?
Zna biti prilično naporan. Doviđenja! - Doviđenja.
Što?! G. Nilsone! O, Bože... Siđi dolje!
Moje nove zavjese...
Ne! G. Nilsone, ne! Silazi s glasovira! Bakina vaza!
Nisi ponijela zlatnike? - Ne, tako je zabavnije,
snalaziti se bez novaca. - Hoćemo li moći?
Zašto ne? Svijet je pun ljudi bez novaca, a ti pitaš
može li se tako preživjeti. Doista, Tomi!
Probudite se, lijene kosti, imamo mnogo posla...
Lijene kosti kažu "Ne danas, sutra ču raditi za vas. "
Probudite se, lijene kosti, imamo posla danas...
Lijene kosti kažu "Ne danas, danas čemo se igrati...
Tralalala, radit ču sutra, Tralalala, danas zato odmaram.
Probudite se, lijene kosti, jučer ste se odmarale
što rekoste za sutra ostaviti danas morate učiniti.
Tralalala, radit ču sutra, Tralalala, danas zato odmaram.
Probudite se, lijene kosti, uposlite prste i palčeve svoje
Ne odgađajte sve za sutra...
Jer "sutra" nikada doči neče.
Tvoja je majka smislila tu pjesmicu, zar ne?
Ovo je izvrsno.
Da, ali sumnjam da ćemo doživjeti avanture
samim bijegom. - Nikada se ne zna, Anika.
Nadajmo se najboljemu.
Stanite! Divlje jagode, vidite?
Svizac!
Jesi li ikada prije vidio svisca, Tomi? - Nisam.
Ni ja.
A mislila si da nećemo doživjeti nijednu avanturu.
Mislim da nam je dobro krenulo. - I ja.
Izvoli... - Hvala, predivno je.
Svi zajedno smo, svi zajedno...
zajedno bit čemo sretni i zabavljat čemo se...
Svi zajedno smo, svi zajedno...
i zajedno zabavljat čemo se...
Svi zajedno smo, svi zajedno...
Kojim ćemo putem krenuti? - Bacit ćemo novčić.
Tako ćemo odlučiti.
Nisi li rekla da nisi ponijela novčiće? - Imam peni.
Glava. Čini se da čemo desnim puteljkom.
Brže, Stari! - Kakav maleni puteljak!
Malen, ili ne, kad baciš novčić, odluka je donešena.
Uskoro će početi kišiti, vidjet ćete.
U onoj knjizi gdje djeca pobjegnu od kuće,
čini se da nikada ne kiši.
Gdje ćemo prenoćiti?
Naći ćemo već nešto.
Uvijek postoji neko mjesto gdje možeš prenoćiti.
Lako je moguće da se iza ovoga zavoja nalazi predivni dvorac.
U kojemu stanuje neki grof koji nas očekuje.
Kako sam i pretpostavila, evo dvorca. -I to mi je neki dvorac!
Mir, stari. Brzo će prestati, to je samo prolazna oluja.
Na ovo staro kljuse se doista možemo osloniti, zar ne?
Što ćemo sada? Ne možemo pobjeći bez Staroga.
Snaći ćemo se. -Što ako nastavi bježati i nikada se ne vrati?
Sigurno će se vratiti u Vilu Pipinovac
i grijati nam vruću čokoladu dok se mi ne vratimo.
Dođite! Ne možemo vječno ostati ovdje!
Pipi! Ovdje je strašno!
Bi li pomoglo da se držiš za moju pregaču?
Mislim da netko svira...
To je samo duh. - Možda je to anđeo koji je pobjegao s neba.
Bojim se. - Moj tata uvijek kaže: "ostani miran u oluji."
Tkogod je ondje, gledat ću ga ravno u oči.
Tomi, dođi!
Bok!
Bok! Dobrodošli! Ondje je kauč. Ili, ako vam se više sviđa,
možete sjesti i na klimavu stolicu. - Hvala!
Ja ću sjesti u stolicu za ljuljanje. - Može.
Dobra je to stolica. - Da, ali je malo rasklimana.
Lijepo vrijeme danas. - Da, ako ti ne smetaju munje.
Da, imaš pravo. Pa, da se upoznamo...
Zovu me Konrad, a vas? - Nas ne zovu Konrad.
Ja sam Pipi, a ovo su Tomi i Anika. - Drago mi je.
Mala je Anika tako uplašena, mora da joj je srce
skočilo u pete.
Čega se toliko bojiš, mene ili munja? - Oboje.
Ne mogu spriječiti sijevanje, ali mene se ne moraš bojati.
Običan sam seoski pokućarac koji ti može nauditi koliko i...
...obična glista. - Pokućarac si? Čime se oni bave?
Prodaju sitnice po kućama. Nisi to znao?
A što ti prodaješ? - Pa... - Drangulije, trice, spravice,
Brokatne svaštarije koje nitko neće, osim starica.
Kako to misliš, drangulije, spravice i svaštarije.
Čuj, mlada damo, ja prodajem Konradovo super-ljepilo.
To super-ljepilo lijepi kad ostala ljepila više ne djeluju.
Pogledajte! Konradovo super-ljepilo je super-čvrsto!
Nema boljeg od njega. - Da vidim. - Izvoli, mladiću.
No, oprezno s njime, da se ne zalijepiš jer te nitko više
neće moći odljepiti. Da. Konradovo super-ljepilo
je više od ljepila. Na tisuće uporaba u kućanstvu!
Operite posuđe Konradovim super-ljepilom,
i nikada ga više nećete morati oprati,
namažite ga malo na cigle pri gradnji kuće
i moći ćete je srušiti jedino dinamitom!
Nahranite njime svoje kokice i dobit ćete neslomljiva jaja.
Ne možeš naći bolje od toga.
Mala šala... Neslomljiva jaja... Nitko ne može naći bolje.
Stiže Pipi Duga Čarapa,
Pazite svi, stižem ja!
Znao sam da je super-ljepilo dobro, ali ne toliko dobro.
Tomi! Anika! Pogledajte gore! Na stropu!
Ovo je doista ljepljivo.
Moraš paziti da ne ostaneš zaljepljena gore.
Ne brini, mogu se spustiti. Pazite, silazim!
Sad znam kako je muhama. Sigurno im je zabavno!
Vidite li vi to? Kakvog li vremena!
Zamisli da uopće nemamo vremena. To bi bilo gore.
Kako je lijepo kad sijeva! - Slažem se. - I ja.
A ti, Anika? - Mrzim munje. Voljela bih da sam kod kuće.
Ma, ne bi. - Bih. - Kad prođe oluja, sjetit ćeš se jagoda
i opet se predomisliti. - Pipi, što ćemo jesti?
U pravu si, Tomi. Vrijeme je za jelo.
Što je ovo? Zalijepio sam se.
Brada mi je zapela u vlastitu Konradovom super-ljepilu.
Rekao sam vam da je dobro. Sve lijepi, čak i moju bradu.
To je zajamčeno!
Srami se, Tomi.
Čija je zamisao bila razmazati ljepilo
na prozorsku dasku. - Moja.
Mogao bih cijeli život ostati zaljepljen.
Ja sam jaka, oslobodit ću te. Samo polako.
Ne! Ne čini to! Kao da mi čupaš bradu iz korijena!
Molim te! - Dodaj mi onda škare.
Bolje i to nego da cijeli život ta daska
visi s moje brade.
To ljepilo je doista čvrsto. Hej! Ovdje si ispustila.
Vidiš? Ovdje. - A, da...
Mislio sam ostaviti taj posao s ljepilom, ali mislim da ću se
ipak čvrsto držati toga.
Večera je bolja nego sam očekivao. - Izvrsno.
Bilo je doista ukusno, Konrade.
Pipi, mogu li dobiti hrenovku u pecivu s krastavcem od tebe?
Izvoli. - Hvala.
Znači, vi ste u bijegu. I ja sam, na neki način.
Bježiš iz zatvora, ili nešto slično?
Ne, a vi? Ja samo bježim. Svakoga dana sve dalje
jer mislim da je drugdje uvijek zabavnije,
a katkad doista jest. - Ovdje, primjerice?
Da! Ne morate prati uši... samo tren. Što to radiš?
Mama je rekla da čak i ako pobjegneš od kuće,
uši se moraju prati. I ti bi ih trebao oprati.
Zahvaljujem tvojoj majci, što je tako pronicljiva.
Dobro to čuvaj, mladiću. To je moja sigurnosna dekica.
Bio bih izgubljen bez toga. Laku noć. - Laku noć.
Konrade! Zaboravili smo oprati uši! -Katkad mi se posreći.
Obećaj da ćeš ih oprati ujutro, ili ću ti ih ja oprati!
Zvučiš poput mame, Anika.
Čekaj malo. Zašto te toliko brinu nečije uši?
Teško mi je pomišljati na to kako putuješ sam,
prljavih ušiju. Moraš ih oprati.
Ali, nije više sam ako su mu uši prljave, zar ne?
Nitko ne gleda uši. - Svejedno ih možeš oprati, zar ne?
Još mi samo treba filozof! Svih ovih godina,
nitko nije imao ništa protiv mojih ušiju.
Anika, zaboravi pranje ušiju! Zadnji puta vidimo Konrada.
Znam, tužno, zar ne? - Aha.
Zbogom, mala Aniko. Odlazim prije nego se probudiš
i počneš mi prati uši.
Konrade, vrati se! Neću ti prati uši, obećajem!
Ne čuje me...
Djeco, pozdravite se s njim. Ostalo nam je njegovo ljepilo.
To je dobro.
Ovaj seoski puteljak ne vodi nikuda. Moramo se vratiti
na glavnu cestu. - Ne, jednom kad bacite novčić,
nema povratka. - Da, ali... - Nema "Da, ali..."
Moramo ići kamogod nas ovaj puteljak odvede.
Kako ćemo se spustiti dolje? - Nema puteljka niz stijenu.
Moramo se vratiti. - Ne moramo. Imamo sve ove spravice.
Bacite ruksake dolje. - Možda će nam zatrebati.
Rekla sam da ih bacite dolje, a ne da ih odbacite.
Zašto ne uporabimo Konradovo super-ljepilo?
Ne treba nam super-ljepilo za ovako laganu stvar.
Posklizne li se ijedno, svi ćemo pasti. - Ne brinite.
Zalijepila sam se za stijenu poput kamena.
Nikada više neću bacati novčić, dok sam živa.
Pipi!
Ne uzbuđuj se. Drži se čvrsto za stijenu.
Pipi! Ne možeš tako stajati! To je nemoguće!
Nemojte nikome reći.
Tomi, da se nisi usudio. Umrijet ćeš od smijeha.
Držite se! Silazim! - Super!
Svi zajedno smo, svi zajedno...
zajedno bit čemo sretni i zabavljat čemo se...
Svi zajedno smo, svi zajedno...
i zajedno zabavljat čemo se...
Kako ste? Hoćemo li ručati?
Tiho! Poplašit ćeš ribu.
Neču.
Zagrizla je, Tomi! Brzo, povuci! Povuci je!
Predivna je!
A kad se samo sjetim kako nas je mama željela
zadržati kod kuće da okopavamo jagode!
Nemamo više ništa. Sve smo pojeli.
Nismo. Ovo je najbolji dio.
Probudite se, lijene kosti, imamo mnogo posla...
Lijene kosti kažu "Ne danas, sutra ču raditi za vas. "
Trebali ste me vidjeti kad sam se spustila
niz Niagarine slapove u bačvi! To je bilo za gledati!
To ne može biti istina, Pipi. - Istina je. Pokazat ću vam.
Pipi, to je ludost! - Ne budite blesavi. Nije to ništa.
Ne čini to...
Prestanite brbljati. Stavite poklopac. Idemo.
Tako je dobro. Pogurnite me.
Stiže Pipi Duga Čarapa,
Pazite svi, stižem ja!
Uđite, voda je super!
Dođi, Anika! Idemo vidjeti gdje će se spustiti.
Eno je!
Tomi, nikada ju nećemo uspjeti izvući.
Probudite se, lijene kosti, imamo mnogo posla...
Lijene kosti kažu "Ne danas, sutra ču raditi za vas. "
Probudite se, lijene kosti, imamo posla danas...
Pipi! - Vidiš li bačvu? - Ne, nestala je. Brinem se.
Puno je virova i vodopada, sve do dolje.
Tralalala, radit ču sutra, Tralalala, danas zato odmaram.
Sigurno se bližim plićaku. Kraj puta. Lijepa vožnja.
To je sve. Silazimo!
Isuse! Prilično sam se udaljila.
Šteta što Tomi i Anika nisu pošli sa mnom.
Tomi! Anika!
Nadam se da nisu predaleko. Tomi! Anika!
Nikada ju nećemo naći. - Nemoj to govoriti, Anika.
Znam. Zatvorit ću oči i polako brojati do deset.
Jedan, dva... Kad otvorim oči, Tomi i Anika će biti ovdje!
Šest... Sedam... Osam... Devet... Deset!
Misliš da je Pipi možda izašla na drugoj obali rijeke?
Možda. Pokušajmo prijeći rijeku.
Ovdje je plitko.
Tomi, Anika!
Gdje li su?
Možemo večeras ovdje prespavati.
Anika, dođi vidjeti.
Je li to jelen, ili los? - Možda je sob? - Pipi bi znala.
Oduvijek sam željela pomilovati jelena.
Čekaj, Anika. Možda nas se boji.
Gdje je Pipi? Nikada ju nećemo naći.
Umrijet ćemo od gladi. - Ovo su nam zadnji sendvići.
Umorna sam. Želim spavati.
Ispod one jele mi se čini kao dobro mjesto za spavanje.
Mogla bih dva tjedna spavati. - I ja. - Laku noć.
Što ti je, Anika? - Mravi!
Lezi ti na mravinjak i umri od smijeha!
Ne vrijeđaj se.
Trebali smo ostati u onoj lijepoj maloj kolibi. - Hej!
Možda možemo pronaći put natrag! - Da!
Mora da sam poludjela! Ležim ovdje dok Tomi i Anika
negdje lutaju izgubljeni.
Luda si, Pipi.
Idi, pronađi ih.
Ovdje je lijepo i toplo. Probaj, Tomi.
Da.
Dobro jutro, ježevi. Ako su Tomi i Anika pošli niz rijeku,
što sigurno jesu, već bi trebali izići iz šume.
Bicikl je upravo ono što mi treba da ih pronađem!
Napokon smo izašli iz šume!
Ali, još uvijek moramo pronaći put kući.
Tisuće smo kilometara daleko od kuće!
Mogli bismo umrijeti od gladi dok ne dođemo kući.
Gladna sam.
Što radiš ovdje?
Vidite, treba mi bicikl. Moram nešto pronaći.
A što to? Izgubili ste nešto vrijedno? - Slično.
Dvoje djece. Ali, imam samo ovaj peni. - Šteta.
No, možete dobiti ovu starudiju, besplatno.
Ne znam što možete s time... - Hvala vam, ja znam.
Pogledaj!
Sarma...
Da, i pečeno pile. - Obožavam sarmu. -Pečeno pile je najbolje.
Vidiš li palačinke ondje? - Zašto smo pobjegli od kuće?
Pipi! - Pipi! - Tomi, Anika!
Gdje si bila? - Posvuda, mislim...
Kakvo je to smeće? - Dobila sam to na otpadu.
Ali, imala si samo peni. - Neki tip mi je sve dao besplatno.
Kako mi je drago što smo te opet pronašli, Pipi!
Maknite se s puta! Želim proći! Pomaknite se! Idemo!
Da, idemo! - U redu, mičemo se...
Zadržavate promet!
Ali, Pipi! Nitko ne može voziti bicikl bez kotača!
U pravu si. Nisam na to pomišljala. Mogu ga baciti.
Gladna sam. Mislim da ću se onesvijestiti. - I ja.
Moramo smisliti kako ćemo doći do novca.
Hoćete li prestati, i pustiti čovjeka da se odmori?!
Zamolbu jednu, čovjek je imao,
djeca da zbrišu, on bi slatko snivao...
Drznici! Odlazite!
Da im pokaže, na njih cipelu baci...
Bacio je cijeli par!
I to isti broj kao i moj! Pogledajte!
Hvala vam. Doista mi je trebao novi par cipela.
Kako to misliš? Vrati mi cipele, drznice!
Smjesta mi vrati cipele!
Sami ste ih bacili, sami biste trebali doći po njih, gospodine!
Probudite se, lijene kosti, imamo mnogo posla...
Uz mnogo sreče, cipele je dobio...
Ali jao! Netko ih je slijepio...
Ne ljutite se. Sada vam ih nitko ne može ukrasti.
Mmm... sarma! - Pečeno pile! - Palačinke!
Lijepo je pobjeći od kuće, zar ne?
Lako je teško hodati od jednog do drugog mjesta.
Zašto bismo hodali, kad ima i drugih načina?!
Vlakom, primjerice.
Tomi, Anika, požurite!
Skačite!
Ovdje je strašno. -Čemu strah? Vlakovi su sigurni za putovati.
Zar nije zabavno? - Valjda, kad se čovjek navikne.
Mislim da je izvrsno. - Naravno!
Volim zimske dane, i pahulje u dolini...
Jedva počele su padati, kad vratilo se prolječe...
Dan kad sve je procvalo i zemlja zazelenjela je
uskoro če vilin konjic otprhnuti sa tanke vlasi...
Ptičice cvrkuču svoju gladnu pjesmicu...
Simfonije cviječa uspavljuju sad pčelicu...
Leptirič se rađa šarenih krila...
Pojavili su se komarci i ostale dosadne bubice...
Da, ljeto komarce donosi, i mrave, i mušice, i sve...
Kad bolje razmislim, bolje nam je u jesen...
s pahuljama koje padaju zimi, smiruju nas i rastužuju,
mislimo na sve dobre dane, i ljeto više nije tako strašno.
Pogledaj, Pipi! -Zašto se toliko uzbuđuješ? To je samo tunel.
Što ćemo sada? - Lezite na trbuhe.
Da, ljeto komarce donosi, i mrave, i mušice, i sve...
Prljav si. - I ti također.
Dobar dan... Koliko ima sati, molim vas?
Halo? Halo? Nije li to neobično?
Što ti je? Nije ti dobro? - Užasno mi je loše.
Što kažete, ne bi li se bilo zabavno voziti u onim kolima?
Kako da ne!
Uskači, Tomi!
Nilse Auguste, tisuću puta sam ti rekao da ne jedeš šljunak!
Tata, tko je to gore na sijenu?
Gdje? Nema nikoga na nikakvome sijenu.
Iznenađenje! To smo mi, troje bistre i umiljate djece!
Tko vam je dopustio voziti se u mojim kolima?
Silazite odande!
Nismo vas stigli pitati za dopuštenje.
Ali, uvijek nam je drago upoznati farmera.
Dosta je djece na ovoj farmi. Ne treba nam više.
To je dobro jer ne možemo dugo ostati da unesemo veselja
kao i sva ostala djeca, a čak i toplome domu dobro dođe
još veselja. - Pipi, farmera nije briga za nas.
Mislim da je lud za nama.
Gospodine, smijemo li večeras spavati u sjeniku?
Nisi čula što sam ti rekao? Na farmi je ionako previše djece.
I to su veoma draga djeca. No, mislim da bi malenome
dobro došla pomoć u učenju prvih koraka.
Bok!
Doista? Konj. Je li to konj?
Mala pametna glavica, zar ne?
U redu, možete prespavati u sjeniku. - Dobro.
Ali, ujutro, morate otići. - Hvala. - Hvala vam.
Bok. Kako se zoveš? - Charlie. A ovo su Ali i Freddie.
Ovo je Teddy.
A onaj ondje, kako se on zove? - Zovemo ga Svinjac,
ali pravo ime mu je Nils August.
Jasno mi je zašto ga zovete Svinjac.- Pravi je prljavac.
Nije on kriv, jadnik.
Pogledajte! Letim!
Pipi, prestani. To je nemoguće, i sama znaš.
Znam, ali je svejedno zabavno.
U redu, idemo sad na spavanje. - Bolje ćemo spavati nego sinoć.
Opet smo svi zajedno. - Da.
Ondje ima nešto. Možda je to duh?
Ne, to su četiri duha. Bok duhovi! Idete strašiti ljude?
Možda biste voljeli peciva i malo mlijeka prije spavanja.
Mama nam je rekla da vam ovo donesemo.
Vaša je majka odlična kuharica.
Još minutu i peciva bi zagorjela.
Majke još uvijek dobro dođu, zar ne, Tomi? - Dakako.
Charlie psuje kad misle da ga roditelji ne čuju. - I ti isto.
Nije lijepo psovati.
Trebali ste čuti Bernarda Johannsona,
starog morskog kapetana kojega sam upoznala u Yokohami.
Toliko je psovao da mu je vatra šikljala iz ustiju,
takve psovke da bi se svi, koji bi ih čuli, onesvijestili.
Ali, Pipi, ti se nisi onesvijestila.
Ne, jer sam navikla na to.
Ja znam super psovku, hoćete čuti? - Aha.
Šapnut ću je, da me ne čuju maleni, može? - Može.
Ne čujem. Škakljaš me. Ponovi.
To nije tako grozno. - Ja znam jednu groznu.
Nije niti to nešto. - Znam ja jednu. -A i ti znaš jednu, Ali?
Iz te se već da nešto naučiti.
Freddie, Ted, želite se i vi priključiti?
Mogao bih reći "dovraga", ali ne smijem naglas. - Šapni mi.
Dovraga.
Želim se vratiti u kuću. -Nemoj plakati jer ne znaš psovati.
Imaš vremena naučiti dok budeš odrastao.
Osim toga, to nije baš lijepo.
Znam i ja jednu psovku. Hoćeš je čuti, Pipi?
Da čujem. Ovo bi moglo biti zanimljivo.
Čija je psovka najgora? - Anikina. - Što je rekla?
Ne želim zagađivati zrak koji udišemo ponavljajući je.
No, viknut ću je kroz prozor.
"Začepite svoje proklete crnačke gubice!"
Ne želiš se vratiti svojoj mami?
Čini se da ne želiš.
Hej! Sladak si. Ali, imaš prljave uši.
Znaš što? Trebala bih ti oprati malo iza ušiju, može?
Želiš biti čist, zar ne?
Nije li ovako bolje? Nije li lijepo biti čist?
Hej, vrati se! Opet ćeš se sav zaprljati. Vrati se!
Lijep si. Ali, znaš što? Hladne su ti noge.
Tomi, dođi na doručak.
Gladna sam. Što ćemo jesti? - Hladnu piletinu i palačinke.
Ono što nam je preostalo od jučer, što smo kupili u gradu.
Charlie! Čekaj nas!
Hej! Nestali su. - Nisu se ni oprostili.
Ona Pipi je malo neobična, zar ne. Pomalo čudna.
Dođite, pridružite nam se. Malo smo čudni, pa što.
Dat ćemo vam da kušate naše palačinke
ako nećete uzeti velike grizove.
Bok, dečki! - Ajoj, eno tate. Ne voli da se penjemo po krovu.
Ide na pašnjak. Zaboravio je da su ondje bikovi.
Ubrzo će ga oni prisjetiti. -Ne znaš mnogo o bikovima, zar ne?
Što vi radite gore? Siđite. Krovište je nestabilno.
Neće izdržati vašu težinu, opasno je gore.
Misliš da smo mi u opasnosti? Pogledaj iza sebe!
Pazi, tata!
Nils, makni se!
Nilse Auguste!
Torro!
Ole!
Ne pretvaraj se da si jak, jer i ja znam biti takva.
Možda nemam rogove, ali znam se narogušiti poput tebe!
Ole!
Što stojiš ondje, i praviš se glup? Natjeraj me da odmaknem!
Hej, Nils.
Hura, Pipi!
Niste li se uplašili? Znate da je mogla poginuti. - Nemoguće.
Niste znali da je Pipi najjača djevojčica na svijetu?
Ole!
Teško ti je? Bolje se povuci. Iscrpljen si, vjeruj mi.
Spasila si mu život. Želio bih te nekako nagraditi.
Dovoljna mi je nagrada kad ga gledam da jede šljunak.
Pogledaj ovaj kabriolet. Nije li super?
Taj auto ne vozi. Već godinama. - Svejedno mi se sviđa.
Bi li željela biti njegovom vlasnicom? - Vlasnicom?
Da. Ako te ta starudija može zabaviti.
Kako da ne! Doista ga mogu zadržati? - Tvoj je.
Jedino bi ga morala odvesti odavde, a budući da je
to nemoguće, morat ćeš se dolaziti ovamo igrati u njemu.
Tomi! Anika! Imam svoj kabriolet!
Zamislite! Moj vlastiti kabriolet!
Hvala vam! Hvala vam!
Izvadimo svo to smeće iz njega.
Požuri, Anika. Zamalo smo gotovi.
Pipi! Ulijevaš običnu kišnicu u spremnik za gorivo!
Naravno. To je kišnica A1 kvalitete, vrhunske čistoće,
najbolje kvalitete. - Ali, automobili ne voze na kišnicu.
Ne, ali ćemo unutra uliti malo Konradovog super-ljepila.
Doviđenja! - Doviđenja! Vidimo se!
Odlazimo sada. Hvala vam na svemu. Doviđenja!
Hej! Vratite se! Što to radite?
Djeca ne smiju voziti auto, zar to ne znate?
Moguće. Ali, ovo je Pipi Duga Čarapa. Ona zna i kormilariti!
Hej, Pipi! Uspori! - Ne brini.
Uskoro će doći do velike eksplozije super-ljepila.
Samo čekajte. Evo! Eksplodiralo je.
Konrad je sigurno stavio dinamit u super-ljepilo,
nevaljalac. - Ruksak, Pipi! Ispao je!
Ne brini, idem po njega.
Pipi!
Povuci kočnicu, Tomi! Brzo! - Ne rade. Znaš to.
Požuri, Pipi!
Stižeš nas. Trči, brže malo! Stižeš nas!
Brže malo!
Uspjela si!
Pipi, ako ne usporimo, auto će odletjeti!
Što ako ga natjeramo da poleti?! Vežite pojaseve.
Polijećemo! U visine!
Rekla sam vam. Uzletjeli smo. Penjemo se.
Penjemo se na 300 metara!
Poletjela bih i više, ali trebat će vam kisik.
Pipi, ne možemo ostati gore. Kako ćemo se spustiti?
Štogod ode gore, mora se spustiti dolje.
Eno lijepog mjesta. Spusti se.
Pazite tamo dolje. Spusti se još malo.
Hej, vi dolje! Nikada niste vidjeli kabriolet koji leti?
Pazi, Pipi! Stijena!
Gore! Gore!
Penjemo se!
Stiže Pipi Duga Čarapa...
Zamahni prema gore, Pipi. Prenisko letimo. - U redu.
Hej! Upravo smo doletjeli iz Toleda. Već me bole ruke.
Letimo prenisko. Može li auto pasti?
Ne, Konradovo je ljepilo toliko snažno,
da i avion može letjeti pomoću njega.
Što će se dogoditi kad nestane ljepila? Što ćemo onda?
Točno. Što ćemo onda? - Onda ćemo se prizemljiti.
Možemo se spustiti u ono polje! Pogodno je, i ravno.
U redu, pokušat ćemo.
Drveće!
Gore! Više!
Ondje, Pipi. Misliš da se možemo spustiti?
Ne, prekasno je. Morat ćemo pokušati preletiti
preko onih drveća. Gore! Gore, više, gore!
Nije li ovo najuzbudljivija stvar u tvojemu životu, Anika?
Upomoć! - Pazite tamo dolje! Padaju automobili!
Vrata! - Pada otpad!
Pipi, morat ćeš se jednom zaustaviti. - Točno.
Mislim da će to biti uskoro.
Spremnik super-ljepila je gotovo prazan.
Zamahni rukama. - Neće pomoći. Nemamo više goriva.
Ne možemo se spustiti na vodu. - Točno. Ondje ćemo se spustiti.
Bilo bi lijepo zaplivati. - Pipi!
Hej! Tomi, Anika!
Koljena mi klecaju. -Od straha. Čega se bojiš? Pipi je vozila.
Uđite u vodu, super je! - Ulazimo!
Nije li ovo izvrsno? Savršena navigacija.
Sletili smo ravno na plažu.
Hajde, uskači u vodu, Anika! - Znaš da nije dobro
skakati na glavu. - Voda je izvrsna.
Ovo je super. Uđi u vodu, Anika
Znate što sam zaboravila? Oprati se prije plivanja.
Oprati se? Ovo nije bazen. Ovo je jezero!
Svejedno, prije ulaska u vodu se moraš oprati.
Ne zaboravi oprati uši. - Jako smiješno, Tomi.
Ti možeš uokolo hodati kao svinja, ako želiš, ali ja neću.
Jednoga dana, Anika će biti ravnateljica sanitarnog odjela.
Hajde, Anika, ostavi sapun. Uđi u vodu.
Anika je takva čistunica.
Pipi, dođi se oprati.
Već dugo smo u bijegu i prljavi smo. Sjedni.
Polakše, sapun mi ulaz u oči. - Želiš biti čist, zar ne?
Ne toliko čist. Oči mi nisu prljave. - U redu.
U redu, pametnjakoviću, ti si na redu. - U redu.
Prestanimo s time. Više nemamo auto i bolje krenimo
s pješačenjem. - Pogledajte! Netko nam je ukrao odjeću!
Ja znam i tko.
A vi ste mislili da je glupo što plivam u odjeći.
Ali, to nije u redu, Pipi. Ne možemo hodati uokolo goli.
Bok. Imate li možda par praznih vreća za mene?
Ako pričekate sat vremena, imam par ispod one gomile.
Mogu li vam pomoći utovariti vreće? Tako će biti brže.
Dakako.
Stiže Pipi Duga Čarapa...
Što je to? Nova moda, srce? Sviđa mi se kroj te haljine.
Što bi oni trebali biti? - Oni su par iz Egipta.
Premlad si. Razumjet ćeš kad odrasteš.
Morat ćemo nabaviti neku odjeću,
ne možemo ovakvi hodati uokolo.
Ne možemo otići niti u butik, sav novac smo potrošili.
Morat ćemo osmisliti redovan repertoar
da zaradimo za odjeću. - Znam jednu tužnu pjesmu.
Bilo jednom troje siromašne dječice...
Mora biti tužna da se svi roditelji rasplaču.
Spomeni i naše junaštvo u pjesmi.
Otpjevat ćemo pjesmu da će nam tužni ljudi dati i novce i krv.
Morate se uvući u kožu siromaha.
U kojoj se zemlji ljudi oblače ovako siromašno?
Neki se tako oblače u Turskoj.
Pogledajte tu siromašnu tursku dječicu,
nemaju što za obuči.
Majke nemaju, ni oca više nema,
a ta jadna turska dječica več 14 dana ništa okusila nisu.
No, nisu se slomili, lavlja su njihova srca,
jer sva su srce jedno, ništa ih pokolebati ne može.
Smijemo se kiši, i mislimo da je divna.
Gdje čemo spavati, nije nas briga.
Nevolja nikakva obeshrabriti nas ne može,
sve dok imate srca...
jer svi smo srce jedno, ništa nas pokolebati ne može.
Smijemo se kiši, i mislimo da je divna.
Gdje čemo spavati, nije nas briga.
Nevolja nikakva obeshrabriti nas ne može,
sve dok imate srca...
Ovo su najškrtiji ljudi koje sam ikada vidjela.
Pogledaj. 17 centa. - 17 centa? To nije dovoljno ni za rukav.
Morat ćemo bolje od toga sljedeći puta.
Dame i Gospodo! Molim za vašu pozornost!
Molim za pozornost!
Imat ćete priliku vidjeti najveću svjetsku atrakciju!
Umjetnicu na trapezu koja će prohodati uže
visoko iznad ulice. Za samo četvrt dolara po osobi!
Tako je. Samo četvrt dolara da vidite pobjedu nad smrti!
Veliki Pipilano će izazvati zakon gravitacije
hodajući preko užeta pred vašim očima!
Prava prilika, ljudi! Tko ne plati, morat će prekriti oči!
Moji pomoćnici, u posebnim uniformama,
će prošetati vašim redovima. Dajte im četvrt dolara,
i pomoći ćete djeci kojima je potrebna odjeća!
Četvrt dolara, molim. - 25 centi, hvala.
Četvrt dolara. - 25 centi...
Četvrt dolara... - Hvala.
Četvrt dolara, molim. - 25 centi...
Četvrt dolara... - Hvala.
Gospodine, želite li vidjeti hodanje po užetu,
cijena je četvrt dolara.
Ne platite li, morat ćete prekriti oči.
U redu, dame i gospodo. Predstava počinje.
Može li netko zaustaviti tu djevojčicu?!
Bilo je prilično dobro, zar ne?
Ali, trebali ste vidjeti moju baku,
kako li je tek ona hodala po užetu!
Trebali ste vidjeti kakve je sve vratolomije izvodila!
Ne biste vjerovali. Jednom su vezali jedan kraj užeta
za crkveni toranj, a drugi za gradsku vijećnicu.
Rekli su joj: "Hajde, Fia, hodaj po ovome užetu!"
"Nisam sigurna da mogu," odgovorila je, odmahnula glavom
i popela se na uže. Bilo joj je 90 godina,
i toliko je puta po njemu hodala
da je 3 para cipela istrošila, ali je željela nastaviti.
"Sad znamo da doista znaš hodati po užetu," klicali su.
"Siđi i popij s nama šalicu kave," zvali su ju.
Ali, baka se toliko zabavljala da nije željela sići.
Odlučila je da bi radije visila naglavačke,
poput šišmiša. Prekrila je lice, jer šišmiši ne vide danju
i kad su ju upitali zašto to čini, odgovorila je:
"Da biste hodali užetom, morate biti malo šišmišasti."
Mama, moj balon!
Jadnica. Svi su je nakon toga zvali "šišmiš."
Nije bila šišmišasta, ali je zavoljela okus komaraca.
I doista je znala hodati po užetu. Ja znam samo ovo.
Što se ovdje događa? Kakvo je to okupljanje?
Tomi, Anika! Policajac mora platiti!
Želite li gledati, morate platiti četvrt dolara.
Samo tren... Trebate dozvolu za hodanje po užetu.
Otkuda dolazite? - Od kuće, naravno.
Vaši roditelji znaju što radite?
Vrijeme je da pokrenem malu istragu...
Saznam li da vaši roditelji...
Lijepe li košulje! - Sve je ovdje lijepo. Uđimo.
Trebao bih košulju, i par hlača, molim vas.
I ja, također. Nadam se da će biti dovoljno.
Lijepo ti to stoji, Anika. - Doista? - Da.
Stanite, djeco. Moram s vama ozbiljno razgovarati.
Pođite sa mnom do policijske postaje. - Zašto?
Protuzakonito je hodati po užetu i izrazito opasno.
Prije svega, trebao bih obavijestiti vaše roditelje.
To će biti teško, ali možete pokušati, pozorniče.
Žao mi je, djeco, ali morat ću vas zadržati neko vrijeme.
Moramo provjeriti bježite li od kuće i gdje živite.
Morat ću vas i zaključati. Nije mi to drago,
ali, ako ste bjegunci, ne smijem dopustiti
da ponovno pobjegnete.
Zamislite kako bi se to odrazilo na policiju!
Gradonačelnik bi pozelenio.
Moramo paziti na djecu koja bježe od kuće!
Zar vam ovaj dječak i djevojčica izgledaju
kao da bježe iz udobnog doma?!
Jesi li za karamelu? - Hvala, lijepo od vas.
Vas dvoje? - Izvrsno. - Može.
Hvala.
Pa...
Laku noć. Lijepo spavajte. - Laku noć.
Vidimo se.
Nemojte se kladiti u to.
Šteta, baš je drag policajac. - Da mu uzmemo slatkiše?
Ne, ostavite ih za ostalu djecu koju ulove u bijegu.
Tomi, Anika!
Znaš li koliko još dugo moramo pješačiti? - Zauvijek, mislim.
Žulj me već ubija od boli!
Umorna sam, i mokra, i gladna. Trebali smo ostati u zatvoru,
bilo bi nam bolje.
Bilo bi bolje da nikada nismo ni bježali od kuće.
Pogledajte! Eno Konrada! - Da.
Mislio sam da ga nikada više nećemo vidjeti.
Kako je sladak dok spava! Pitam se kako ja izgledam u snu.
Ja ću ti reći. Poput svake usnule djevojčice.
Što? Što se događa? O, Bože...
To ste vi! Kakvo iznenađenje!
Anika misli da si divan dok spavaš.
Imaš li što za jelo? - Ne, a vi? - Ne.
Znate, tako vam je to kad bježite od kuće.
Katkad jedete, a katkad ne. Ali, uvijek ste u pokretu.
Ova metla je savršena. Već dugo tražim takvu.
Možda je ponesem sa sobom, koristit će mi za čišćenje
Vile Pipinovac. Sada joj već zacijelo treba dobro čišćenje.
Da si vještica, mogla bi na njoj odjahati kući.
Doista, zar ne? - A mogla bi odjahati i na onome konju.
Hej! To je Stari! - Da! Stari...
Ne želim se opet opraštati od tebe, Konrade... - Niti ja...
Doći ćeš nas posjetiti, zar ne? Molim te... - Ali...
Naravno, ali prvo ćeš morati dobiti dopuštenje.
Uvijek možeš doći u Vilu Pipinovac. Ne trebaš dopuštenje.
Hvala. - I kupit ćemo tvoje super-ljepilo. - U redu,
ne zaboravite. Konradovo super-ljepilo sve lijepi.
Pobjegao si, i ostavio nas same.
Ali, svejedno mi je drago što te vidim, stari.
Svi zajedno smo, svi zajedno...
i zajedno...
Slušaj! - Što? - Mislim da su se vratili.
Da, evo ih!
Mama! Tata! - Vratili smo se. - Da vas vidim...
Mokri ste do kože. - Kišilo je.
Napokon ste se vratili! - Drago mi je biti kući.
Drago mi je vidjeti vas.
Oboje su se željeli vratiti kući.
Mokri ste kao miševi. - Moramo vam skinuti tu mokru odjeću.
Lijepo je što su opet s nama...
G. Nilsone, je li ti drago vidjeti svoju Pipi?
Sigurno umirete od gladi.
Je li bilo teško lijepo se ponašati u pristojnoj kući?
Pipi, hoćeš li pojesti štogod? - Možda samo kobasicu.
Moram se vratiti kući i vidjeti je li sve u redu
s Vilom Pipinovac. - Hvala na pomoći. - Nema na čemu.
Doviđenja, vidimo se sutra. - Doviđenja! - Bok, Pipi!
Hvala što si pobjegla s nama!
Mama, sutra ćemo Tomi i ja okopavati jagode.
Probudite se, lijene kosti...
Kupili ste novu odjeću?
Da, krava nam je pojela staru dok smo plivali. - Krava?
Da. Znaš, krava. Daje mlijeko, ima rogove, i kaže "MU".
Molim vas, recite mi samo da niste radili ništa preopasno.
Laku noć, Anika. Laku noć.
Naspavajte se, vidimo se ujutro. - Dobro.
Laku noć, Anika. - Laku noć. - Lijepe snove. - Laku noć.
Kako si lijep, jastučiću.
Nije li tužno što Pipi nema ni mamu ni tatu ovdje?
Da.
Prestalo je kišiti. Možda zato što smo se vratili kući.
Sigurno. Dok smo bili u bijegu...
Pipi! - Hej! Ne ide mi baš najbolje, još nisam navikla.
Ali, vidjet ćete.
Sutra kad ćemo čupati korov oko jagoda,
bit će nam veoma zabavno!
Ali, Pipi... Ta stara metla ne može letjeti kroz zrak!
Letjeti kroz zrak? Pa, naravno.
Ti možda znaš da metle ne lete, ali metla to ne zna...